Aron här, lämna ett meddelande.
Hej, Aron, Sonja här...igen.
Jag vet att du är borta den här helgen. Fundera på vad vi ska göra.
Vi måste bestämma oss och vi behöver träna...
Det blir roligt, jag lovar. Ring mamma, för hon oroar sig-
-men det vet du redan. Hej då.
Det är fredag natt.
25 april, 2003.
Jag kommer in i canyonterräng.
Bara jag, musiken och natten.
Älskar det!
LÖRDAG
Blue John Canyon. Guideboken säger: 4.5 timmar till Big Dropperstigen.
Det ska krympas med 45 minuter.
Jag tror vi ska gå åt det hållet. Och om vi fortsätter hitåt...
– Tar ni Blue John också? – Nej, vi är på väg till Dome.
– Men jag tror vi är vilse. – Hon är vilse.
Vänta.
Får jag se.
– Ni är...här – Är vi?
Jag visste det.
Och Dome ligger där.
Jag kan följa er dit om ni vill.
Ursäkta, ser ut som Fredagen den 13:e.
Jag är bara psykopat på vardagar. Det är lördag.
Jag kan inte ta av den här.
– Aron. – Kristi.
Min väninna, Megan.
– Trevligt. – En ära.
Vad sägs? Ni är vilse, jag är guiden. Bra?
– Varför inte? – Visst.
Den här vägen.
Cyklade du från Horseshoe? Det är väl 32 km?
27 enligt vägmätaren.
Jag trodde det var 27.6.
– 27.8 faktiskt. – Så du är på det viset?
– Nej, inte sån. – Är du mycket härute?
Det är mitt andra hem.
Ser ni? Där är förgreningen.
Det missade vi helt. Glad att vi stötte på dig.
– Liten chans eftersom vi är här. – Just det.
Enda stället i Amerika där man inte springer på en knäppis och vad hände?
Guideboken säger att leden går här, men jag vet en bättre väg.
Den häftiga vägen.
Garanterat det roligaste man kan göra med kläderna på, fast bättre utan dem.
– Det blir lite klättring. – Vi klättrar.
– Och lite trångt. – Vi trängs.
Du tar med oss ända hit och säger sen att du inte är guide.
Nej, jag är ingenjör. Men det är det här jag vill göra.
Härligt. Jag har alltid velat bli toppmodell men det funkar nog inte.
– Tänk om de rör sig. – Inte rör de sig efter miljoner år.
– Visst gör de det. – Va?
Ja, alltihop rör sig hela tiden, bara inte idag hoppas jag.
Toppen.
Då så. Kom bara ihåg att allt går bra.
Herregud!
Aron, hur gick det?
Lyssna på killen, han klarade sig.
Han är en idiot. Du är en idiot!
Kom igen, kom ner hit!
– Lita på mig. – Lita? Jag dödar dig, Aron Ralston!
Äh, du gillar det här.
Bra jobbat!
– Megan, du missar det! – Det är fantastiskt.
– Fan. – Hoppa bara, Megan.
– Gick det bra? – Bra jobbat.
– Vi gör det igen. – Igen?
Kamera.
Blue John...är uppkallat efter Butch Cassidys kock.
Från Butch Cassidy och the Sundance Kid.
De gömde sig väl i de här kanjonerna.
De drev också in vildhästar här, som gick i fällan i kanjonen.
Så fångade de hästarna.
– En bild till innan jag går? – Ja?
Färdiga?
Ett, två, tre...Blue John, Blue...
– Ses vi igen? – Beror på. Festar du?
Om jag festar? Ja, ibland.
I morgon har vi party. Välkommen.
– Kom och ta en öl. – Vart går jag?
32 km bort, nära Green River, bakom motellet.
Vi har en jättestor uppblåst Scooby-Doo. Du kan inte missa.
– Kul att träffas. – Hej då.
Scooby-Doo!
Kör på!
– Tror du verkligen att han kommer? – Vi gjorde nog inget större intryck.
Du gillade honom.
127 TIMMAR
Det här är sjukt!
Flytta på det förbannade blocket.
Snälla.
Kristi! Megan!
Bara tänk.
Fan.
Rart.
Kniven är slö.
SÖNDAG
Kolla storleken. Hur fan kom den hit?
Hej, kompis. Här är det.
Klockan är 03:05.
Söndag, 27 april, 2003.
Det betyder 24 timmar...
...som jag suttit fast i Blue John Canyon-
-där den går ihop till Big Drop.
Jag heter Aron Ralston. Mina föräldrar är-
-Donna och Larry Ralston, Englewood, Colorado.
Den som hittar kameran kan behålla den-
-men...kontakta mina föräldrar och ge dem bandet.
Jag skulle uppskatta det.
Jag steg nedför Blue John igår...
...när kritblocket lossnade-
-och rullade ner på min arm.
Nu sitter det fast.
Armen är blågrå.
Den har saknat cirkulation 24 timmar.
Det är långt gånget med den.
Jag har ont om mat.
Det är omkring 300-400 ml.
Det är allt vatten.
Jag sitter i skiten här.
Hallå?
Snälla, det är nån härnere!
Hjälp! Jag är i kanjonen.
Hjälp! Hjälp!
Snälla, hjälp!
Hjälp!
Härnere! Hjälp!
Tappa den inte.
Aron...
...tappa den inte.
Inte illa.
Middag.
I morgon har vi party. Välkommen.
Ta en öl. Vi har en stor, uppblåsbar Scooby-Doo.
Scooby-Doo.
Kalla burkar.
Plastbägare.
Tack.
Får jag ta en öl?
Det har jag inget emot.
Aron här, lämna ett meddelande.
Aron, det är mamma. Jag hoppades få tag i dig.
Är du där? Hallå?
Okej, det var inte viktigt.
Doug är i New York. Så det blir en lugn helg.
Ring mig.
– Vart ska du? – Vet inte än.
– Där, Brian. – Kanske Utah eller nån annanstans.
– Trevlig tur. – Som alltid.
Som alltid.
Då kör vi.
MÅNDAG
Jag blir knäpp av att se på mig själv.
Ursäkta, hoppas det duger.
Det är måndag.
Lat hela dagen. Jag försökte ordna med den här taljan-
-hela morgonen, men den funkade inte.
Det var värt försöket, men det är för mycket friktion.
Det är klätterrep som töjer sig för mycket.
Jag behöver 20 meter styvt rep, 9,8 millimeters.
Tre eller fyra taljor, en uppsättning karbinhakar, slunga, borrmaskin-
-och dragkrokar...
...och åtta muskelbjässar som drog.
Det skulle nog räcka.
150 milliliter vatten kvar.
Det skulle hålla mig vid liv till i morgon kväll...med lite tur.
Jag pissade två gånger, pissade nästan i byxorna.
Min kropp beter sig mycket underligt.
Andra gången jag gjorde det i min CamelBak.
Det luktar riktigt illa.
Men det gör nog susen.
Den måste vara kall, som Sauvignon Blanc.
Inget bajs. Till besvikelse för mina insektsvänner.
De får vänta.
Vad mer kan jag berätta?
Den här korpen kommer varje morgon.
Jag klockade den 8:17.
Jag filmar det åt er imorgon.
Varje morgon vid halv tio...
...får jag 15 minuters solljus. Väldigt skönt.
Jag har skrapat.
Mest för att hålla mig varm.
Jag börjar tro att min hand stöttar stenen.
Så när jag skrapar bort en bit, ligger den faktiskt stadigare.
Jag har hittat ett jättebra tryckförband.
Det har inte varit till nån hjälp.
Lyssna... Köp inte de billiga multiverktygen från Kina.
Jag försökte hitta min schweiziska armékniv.
Den här följde gratis med ficklampan. Ficklampan var också skit.
Jag hade den i bilen för nödsituationer.
Jag klandrar inte dig, mamma. Den var perfekt i julklappsstrumpan.
Du kunde omöjligt veta att jag skulle råka ut för det här.
Måste kameran vara påslagen när vi tittar på det sen?
Du måste alltså lämna kameran här om vi vill kolla på det du har gjort?
– Det låter vackert. – Han filmar henne nu...
Kan vi visa det sen?
Gå härifrån.
Bra gjort.
Jättebra, syrran.
– Fortsätta spela? – Ja, älskling. Fortsätt.
Jag älskar dig.
Så...
...hur kommer jag in?
Vad är...
...kombinationen?
Jag har berättat...
Jag måste döda dig.
Du har redan dödat mig.
Kombinationen?
Jag tror jag kan den.
Vem är det?
Snälla. Snälla!
Snälla!
TISDAG
God morgon, allihopa! Klockan är sju här i Kanjonland, USA.
Den här morgonen, på klippblocket, har vi en väldigt speciell gäst.
Självutnämnd amerikansk superhjälte...
Aron Ralston. Ge Aron en stor applåd.
Det är väldigt trevligt att vara här. Tack ska ni ha.
Kan jag säga hej till min mor och far?
Mamma och pappa. Får inte glömma dem. Eller hur, Aron?
Ja, just det.
Hej, mamma. Förlåt att jag inte svarade i telefonen häromkvällen.
Men annars hade jag sagt vart jag skulle...
...och då skulle jag nog inte vara här. – Det är säkert.
Men som jag alltid brukar säga... Din själviskhet är vår stora vinst.
Tack, Aron. Nån annan du vill säga hej till?
– Min kollega, Brian. – Hej, Aron.
Jag kommer förmodligen inte till jobbet idag.
Vilken kille alltså! Vänta...
Vi har fått en fråga från en annan Aron...
...i "Dumskallekanjon", Utah.
Aron frågar: Har jag rätt när jag tror-
-att även om Brian larmar polisen-
-så läggs det på is i 24 timmar, innan de skickar ut en efterlysning?
Vilket betyder att du inte kommer att vara officiellt saknad-
-förrän tidigast på onsdag. Ja, det stämmer, Aron.
Vilket betyder att jag förmodligen kommer att vara död då.
Aron från "Dumskallekanjon", Utah.
Hur kan du veta så mycket? Det ska jag berätta för dig.
Jag är frivillig i räddningstjänsten.
Jag är något av en...
...stor jävla hjälte. Jag kan göra allt på egen hand.
Är det sant att trots...
...eller kanske för att du är en stor jävla hjälte...
...så sa du inte till nån vart du skulle?
Ja, det är helt korrekt.
Någon? Ingen.
Mamma, pappa...
Jag vill berätta för er att tiden vi har haft tillsammans har varit jättebra.
Och jag har inte uppskattat er efter förtjänst.
Mamma, jag älskar dig...
...och jag önskar att jag hade ringt tillbaka varje gång du ringde.
Jag älskar er.
Och jag kommer alltid att finnas hos er.
ONSDAG
Det här var ingen Slurpee direkt.
Det är som en påse med urin.
– Vi är mycket oroliga för dig. – Ett råd för ditt musikval.
Du får aldrig en flickvän om du fortsätter sjunga "Fish are really rock".
Du kan vara ganska söt... ...då och då.
Den här kanonkulan är för dig.
Jag ska testa din teori om huruvida det är bättre-
-med eller utan kläder.
Gör det inte.
Snälla, gör det inte.
Ralston, kör på.
Du vill inte ens ha mig här, eller hur?
Jag tänker gå, Aron.
Är det vad du vill?
Det vill du, inte sant?
Kom tillbaka.
Du kommer att bli så ensam, Aron.
46, 47, 48, 49-
-50! Nu kommer jag!
Jag kämpar på.
Tiden går väldigt sakta.
Mitt hjärta slår väldigt fort. Det känns som att det...
...slår tre gånger för fort.
Så kallt.
Blue John.
Jag älskar dig.
Rana, jag har tänkt på dig, tjejen.
Jag vet hur jag är. Jag har försökt göra allt, vad det än varit.
Var är du?
Vad gör ni här? Andy.
Hej på er. Vad händer?
Ni ser ut som "The Hole-in-the-Wall Gang".
Töntar.
Jag hittade dig, Aron.
Syrran, ledsen att jag inte kan komma på bröllopet.
Jag vet att jag lovade spela. Att vi skulle spela.
Jag är ledsen. Jag vet att det blir ett fint bröllop.
8:15, ingen korp. 8:20...
Min korp dök inte upp.
Jag har tänkt... Allting...
– ...faller på plats. – Du kommer att bli så ensam, Aron.
Vi ses! Det är jag.
– Jag hoppades kunna nå dig. – Jag valde det här.
Doug är i New York, så det blir en lugn helg.
– Jag valde allt det här. – Ring mig.
Den här stenen...
Den här stenen har väntat hela mitt liv på mig.
Jag hatar den här stenen!
Hela sitt liv. Ända sedan den var en meteorit. Många år sedan.
– Hur fan kom den hit? – Den har väntat uppe i rymden...
...på att komma hit. Precis hit.
Jag har varit på väg mot den hela livet, ända sen jag föddes.
Varje andetag, varje handling har lett mig mot den.
En ytspricka.
Kom igen.
Svimma inte.
Tack.
Försiktigt.
Försiktigt. Kom igen.
Hjälp mig!
Jag behöver hjälp!
Jag behöver vatten. Jag satt fast i en spricka.
Lite vatten, tack. Jag skar av armen.
Snälla, lite vatten.
Tack.
– Har du en telefon? – Ja, men ingen mottagning.
– Du borde stanna och vila. – Nej, jag måste fortsätta.
Spring i förväg.
Arons föraning gick i uppfyllelse.
Han träffade sin fru Jessica tre år senare.
Deras son, Leo, föddes i februari 2010.
Aron fortsatte klättra och utforska kanjoner.
Han lämnar alltid ett meddelande om vart han är på väg.
Översättning: robin8 och Simontax